Надвесена над думите строго отбелязвам грешно написаните и неуместно употребените.
Аз съм само статист в онази история. Съдбата не ми е отредила главна роля. Стоя зад кулисите и чакам знак от режисьора.
Не съществува нищо друго извън мен и независимо от моята воля Богинята майка съм на Вселената. Едно зрънце пясък. Една светла прашинка.
Само насън знаеш как да освободиш кладенеца на душата си. Наяве е суша.
Твоите тъжни очи като презрели къпини капят връз душата ми.
Уморени от разходка по земята, където няма разумност, заспиваме във вечното време на съня. Утре ще се събудим в прегръдките на новия млад свят...
гледаш ли братко как пее водата говорят сенките в звездна мрежа люлеят се вечери гнездят се сутрини...
пред голямата вълна се закотвям в Теб не ме плашат нито мъртви морета нито мъртви риби...
Когато дойде времето от което нищо не остава моля Те да останем още малко...
всеки път когато крача от погрешната страна когато гледам слънцето в очите...